Nej!
Hayes Morrisons mor gillade inte det dottern sa om sina privilegier.
Om jag gör nåt dumt ringer polisen åklagaren.
Han ringer mamma. Det dras i trådar.
Inom en timme är jag fri, har ett nytt jobb.
Modern hjälpte Hayes att undgå straff för kokaininnehav-
- med chefsåklagare Conner Wallaces stöd.
Hej, Jax. Det är jag igen.
Det känns säkert tomt i lägenheten utan mig.
Jag är ledsen för intervjun.
Ring gärna och skäll ut mig.
Snälla, ring mig.
Ge mig era fattiga, era trötta massor som längtar efter frihet.
Varför har du resväskorna och necessären på kontoret?
Nästa gång tar vi en underdog.
Underprivilegierad och olycklig.
Är det inte straff nog att bo på Four Seasons sen man blivit utkastad?
David utkastad av Goliat.
- Har ni några förslag? - Jacob Atkins. Dömd för mord.
Polisen övertygade honom om att han var skyldig.
Privat försvarare. Inte fattig nog. Nästa.
Nicole Sanders. Brott mot lagen om ren luft.
Lagen om ren luft är en het fråga för underklassen i USA.
Ursäkta, men ska vi välja ett fall som lindrar dina skuldkänslor?
Jag är glad att du kunde komma, Frankie.
- Har du nåt fall du vill ta upp? - Nej, tack.
Will Jarrett. 40 år för mord trots sex domstolsutsedda advokater.
Sex domstolsutsedda advokater? Det måste ta tagit tid.
- Vem var offret? - Debra Porter.
Rik fru till en av Wills vänner. Knivhöggs till döds.
De rika mot de fattiga. Perfekt.
Debra Porter, gift med David Porter och mor till Sean.
En perfekt familj enligt grannarna.
Bara lögner. Perfekt familj. Rena skitsnacket.
Kriminalarna i Queens slet som djur tills han greps.
Aldrig satsas det så mycket som när en rik vit familj drabbas.
7 oktober 2007. Debras son var på internatskola.
När David Porter kom hem möttes han av det här.
Debra fick sju hugg och halsen avskuren.
Vad förenade den fattige och de rika?
Debras engagemang i socialt handikappade barn.
Rena julafton för åklagaren.
Rik förortsfamilj öppnar dörren för Oliver Twist och lönas med mord?
Mordvapnet hittades inte, men antogs vara en stekkniv.
Will sa att han inte var hos Porters på morddagen, men han ljög.
Hans hudcller hittades under Debras naglar.
Lögner betyder inte oskuld.
Eller också misstror man polisen. När man inte är vit och rik.
Wills dna binder honom till brottet.
Vi ska försöka reda ut det. Meddela familjen Porter.
Läs in er på fallet och se om Will blev felaktigt dömd.
Jag dödade inte mrs Porter.
De var det närmaste en familj jag nånsin haft och kommer att ha.
Jag skulle aldrig ha skadat henne.
Hur kom din hud under hennes naglar?
Jag tog emot henne när hon föll och hon rev mig på halsen.
Jag vet att det låter otroligt, men det är sanningen.
Till skillnad från att du inte träffade henne den dagen.
När polisen frågade mig blandade jag ihop dagarna.
Otroligt att Hayes Morrison tog sig an mitt fall. Det finns kanske hopp.
Det gör det väl för alla oskyldiga?
Du och jag har inte samma bakgrund.
För mig har det aldrig funnits hopp.
Men familjen Porter ändrade på det. De gav mig jobb och betalade bra.
Är det säkert att du inte tog mer än det de gav dig?
Polisen upptäckte att värdesaker var försvunna efter mordet.
Mrs Porter kom kanske på dig...
Då skulle jag vara mer hos min moster.
- Bodde du hos din moster? - Officiellt.
Pappa stack när jag var två. Hon tog hand om mig när mamma åkte fast.
Men hon hade fyra barn.
Vi bodde i ett råtthål i Corona- området utanför Forest Hills.
Jag vande mig vid att lägga mig hungrig.
Hos Porters fanns det alltid massor av mat.
Och mrs Porter lagade jättegod mat.
Hon bjöd in mig på Thanksgiving-middag.
Jag, Sean och hans pappa tittade på matchen och vi åt middag ihop.
Den bästa helgen i hela mitt liv.
Det var som om jag för en gångs skull hade en familj.
Vem tror du mördade mrs Porter?
Jag vet bara att det inte var jag.
- Tack för att jag fick träffa er. - Jag gör allt för att hjälpa er.
Vi kan aldrig återgälda att ni grep mördaren.
En avdelning inom åklagar- myndigheten tittar på fallet igen.
Varför? Odjuret sitter i fängelse och där hör han hemma.
Om bevisningen håller får han stanna där.
- Mördade inte Will min mamma? - Det kan tänkas.
Mr Jarretts försvar hade brister.
"Mr Jarrett", som ni kallar honom, fick hela familjen att lita på honom.
Han var som Seans bror och Debras och min son.
Berätta mer om Debra.
Hon var så skicklig och driftig. Yngsta delägaren i advokatfirman.
Men hon gav upp allt när Sean föddes.
Hon tog hand om familjen och ägnade sig åt välgörenhet.
- Och det var så ni träffade Will. - Ja.
Genom ungdomsprogrammet som mamma drev.
- Stod ni varandra nära? - Vi umgicks. Han var trevlig.
Jag skämdes för att han inte hade det som jag hade.
Vi ville få Sean att se att alla inte hade det så bra.
Vi öppnade vårt hem för Will och gjorde honom till en av oss.
Han återgäldade det genom att krossa oss helt.
Ni har gett mig och Sean mycket att tänka på.
Åtta år till? Jag klarar det inte.
Sitt av tiden. Bli inte knäckt.
Jag trodde att jag skulle kunna överklaga. Bara en chans kvar nu.
Din chef kan kanske hjälpa mig nästa gång?
Höjdaradvokat och presidentdotter. Det smäller högt.
Det är en stor tjänst.
Jag är ny där. Det känns konstigt att fråga.
- Jag vill inte att det ska kännas så. - Kom igen, Rey.
Du har rätt. Du har ett nytt liv och jag unnar dig det.
Nej. Jag ska fråga henne om överklagandet.
Okej?
Jag måste gå nu.
- Hej. - Hej.
- Varför har du inte lyft fram fallet? - Det är inget fall för vår avdelning.
Min vän har bara en chans kvar. Jag ska be Hayes ta en titt.
- Nån du känner från fängelset? - Min cellkamrat.
Om han är viktig för dig ska jag fråga Hayes.
Du ville ha allt i Porterfallet?
- Är det bara den lådan? - Nej.
Är du nervös för att visa det för Hayes, så kan jag ta en titt.
Ja, det vore bra. Tack.
- Vill du skriva under här? - Material i Porterfallet?
- Var vill du ha det? - I sammanträdesrummet.
- Ska du berätta om ditt nästa fall? - Nej. Jag har nåt till dig.
- En stor burk Ibuprofen? - Mot plågan att se mig.
Jag förstår att du är arg på mig-
- men hur skulle jag kunna veta nåt om utredningen?
Inte arg, Hayes. Bara trött på det här.
Att du spårade ur vid intervjun förvånade mig inte.
Jag blev upprörd, orolig och förbannad.
Men innerst inne visste jag att du kunde förstöra allt.
Det är typiskt dig. Sån är du.
Jag tänder på det, men är inte intresserad.
Det var utpressning. Du tvingade hit mig.
Personligt sett var det ett misstag.
Men det var smart att göra dig till chef.
Den delen av vår relation fortsätter.
Här är ett blodigt skoavtryck från mordplatsen.
- Storlek 43. - Will Jarrett hade storlek 45.
I rättegångsprotokollet står inget om skoavtryck.
Snacka om "utom rimligt tvivel".
Varför togs skoavtrycket inte upp?
FYRA DAGAR KVAR
- Förlåt, ms Morrison. Väckte jag er? - Hur kan ni tro det?
Hej, Jackson. Det är jag igen.
Jag ringer igen för att be om ursäkt. Jag saknar dig.
Fallet vi jobbar med handlar om en familj.
Ring mig eller messa.
Använd så många vidriga emojier du vill. Jag förtjänar det.
Varför i helvete användes inte skoavtrycket vid rättegången?
- Ledig tisdagsklädsel. - Mer pyjamasparty.
Jag tänkte att vi kunde fläta varandras hår.
Om du rör mitt hår, dödar jag dig.
Berätta mer om det saknade skoavtrycket.
Jag hittade assistentåklagaren.
De var chockade över att det inte använts.
Polisen hittar ett skoavtryck och informerar ingen om det?
Åklagaren ger juryn sin version. Precis som försvaret.
- De kan utesluta detaljer. - Men ge försvaret tillgång till dem.
Försvaret fick labbrapporter och bevismaterial. Det finns kvitton.
Varför uteslöts avtrycket?
Assistentåklagaren lämnade bevis- materialet till Wills första advokat.
Den sjätte advokaten fick bara 23 lådor.
I den saknade lådan låg nog rapporten med avtrycket.
Ett misstag får Will att åka fast.
- Vad var det för sko? - Jag kollade det.
Det var boots från Bruno Costa, storlek 43.
- De kostar runt 1200. - Ett par boots?
- Helt vansinnigt. - Som min hyra.
Vet ni var de rackarna säljs?
Vi har kollat lyxiga skoaffärer och hittat tre.
Bara 73 par i den storleken såldes under de fem åren före mordet.
Ett par såldes till David Porter, offrets man, år 2009.
I rapporten står det att David hade sökt upp en skilsmässoadvokat.
Under äktenskapets perfekta yta finns en brännande varböld.
- Jag talar med honom igen. - Jag gör det.
Att krossa illusionen av familjelycka är min grej.
Jag älskade min fru. Men vi skulle gå på äktenskapsrådgivning.
- Vad grälade ni om? - Mycket, men mest om Sean.
Hon ville skicka honom till en internatskola.
Jag lärde mig massor på internatskolan...
Nollning, dryckesritualer och avancerad växtodling i vatten.
Ingen disciplin. Hur gick det för Sean?
Det hjälpte. Men inte tillräckligt för Debra.
Det måste ha varit tufft för honom att ha så drivna föräldrar.
- Ni vet säkert hur det är. - Både för- och nackdelar.
Debra krävde mycket av Sean, men det var av kärlek.
Ni ville kanske skydda Sean?
Insinuerar ni att jag dödade henne?
- Jag frågar er. Dödade ni henne? - Nej. Jag kunde inte ha gjort det.
Jag var med tio andra på jobbet. Polisen vet det.
Mr Porter, känner ni igen de här?
Jag köpte ett par för sju-åtta år sen.
Vi hittade ett matchande avtryck i er frus blod. Ni var på mordplatsen.
Det var inte jag. Jag hade redan gett bort dem vid det laget.
- Vem gav ni dem till? - Vår trädgårdsmästare, Luis.
Luis Torres. Vi är från åklagarmyndigheten.
Vi vill bara ställa några frågor om Debra Porter.
Jobbade ni hos Porters morddagen?
- Det var länge sen. - Men ni minns säkert den dagen.
- Jag vill inte ha nåt trassel. - Ingen har sagt nåt om trassel.
Snygga boots. Bruno Costa, storlek 43, eller hur?
- Har ni haft dem länge? - Några år.
Ni måste nog följa med oss.
Nej då, han verkar ju inte alls skyldig...
TRE DAGAR KVAR
Hej, Jackson. Hayes Morrison här.
Igår sa jag att jag ska ringa varje morgon tills jag får be om ursäkt.
Det här är dagens samtal.
Jag ber så hemskt mycket om förlåtelse.
Jag saknar dig. Jag älskar dig. Ring mig.
Låt mig kräla i stoftet. Du vet att du vill det.
Jag dödade inte mrs Debra. Jag försökte hjälpa henne.
Ni gav henne hjärt-lungräddning?
Jag kollade pulsen. Hon var redan död.
Ni gick bara ut igen och fortsatte jobba fast ni hittat er chef mördad?
Jag borde ha ringt polisen, men jag var rädd att de skulle...
De skulle ha sett på mig som ni gör. Jag dödade henne inte.
Ni var bara inne i huset den dan då Debra mördades.
- Jag var i huset mer än en gång. - Hur kommer det sig?
De brukade låta pengar ligga framme på köksbänken.
Eller i fickorna på sina kläder.
- Mer än min veckolön. - Ni stal från dem.
Vad tog ni mer? Polisen listade flera föremål.
De saknade inget av det. De märkte inte ens att nåt var försvunnet.
- Maken gav er sina dyra boots. - Sa han det till er?
Jag såg dem i soporna och frågade om jag kunde få dem.
Ni måste ha blivit arg när ni såg Porters strö pengar omkring sig.
- Kanske så arg att ni dödade henne? - Nej.
Den där killen Jarrett är mördaren. Jag kan bevisa det.
Ingen mer var väl i huset den dan?
Det var inte den dan. Han gav mig det här.
Han anföll utan anledning. Armen bröts på tre ställen.
- Varför sa ni inget till nån? - Han sa att han skulle döda mig.
Sa Luis att jag hotade honom? Det är lögn.
- Vad hände egentligen? - Jag målade gästhuset.
Jag såg Luis smyga ut ur huset. Jag sa att de skulle få veta det.
Han blev arg och kom emot mig.
- Han sa att ni bröt hans arm. - Det var självförsvar.
- Varför sa ni inget till nån? - Luis bad mig att låta bli.
Om han fick kicken skulle han förlora andra kunder.
- Jag tyckte synd om honom. - Ni hotade honom aldrig?
Om jag hade gjort det, varför sa han inget till polisen?
Jag är ingen mördare.
- Hej. - Hej.
Jag har tittat på din väns akt.
Som "Staten mot Rivera-Rodriguez".
En dom revs upp på grund av jäv.
Domaren ingrep felaktigt under vittnesmålen och slutpläderingen.
- Har han nån chans att överklaga? - Nej.
Domaren gjorde fel, men Rey misshandlade en man vid ett rån.
- Han är ingen bra kille. - Du känner honom inte.
- Förlåt, jag menade inte... - Rey och jag är gamla vänner.
Vänskapen tar inte slut nu när jag är ute.
- Frankie... - Men tack för att du tog en titt.
Jag vet inte vem jag ska tro. Vem hotade vem?
En av dem ljuger. Jag tror att jag vet svaret.
Ni kan inte gissa vad vi fann i trädgårdsmästarens bil.
En stekkniv med sågtandat blad. Likadan som den saknade.
- Ni har just hittat mordvapnet. - Och mördaren.
TVÅ DAGAR KVAR
Du vet gången. Jag ringer och framför min uppriktiga ursäkt.
Och jag vill att vi ska vara sams.
Det är helt egoistiskt, men sant, för utan dig...
Du har all rätt att vara arg. Jag svek dig.
Som Thanksgiving när vi var små och jag ljög för moster Kate-
- att det var du som krossade den fula samlartallriken.
Du sa att du aldrig skulle tala med mig mer. Men det gjorde du till slut.
Kan vi inte snabbspola framåt?
- Vet vi säkert att det är mordkniven? - Till hundra procent.
Mikroskopiska blodspår från Debra Porter fanns på handtaget.
Vänta lite. Mordvapnet är alltså en stekkniv av märket Porterhouse?
Som en porterhouse steak.
Lägg till det Luis skoavtryck och hans stölder från hushållet.
Debra kom kanske på honom.
Vi har mer än nog för att arrestera honom.
Ska vi byta ut en fattig svarande mot en annan?
Tyvärr passar sanningen inte in i din drömvärld.
Luis poppar upp som misstänkt och sen hittas mordvapnet i hans bil.
Hade mördaren planterat kniven?
- Will sitter inne. - Kanske oskyldig.
Varför skulle mördaren behålla kniven och sätta dit ännu en oskyldig man?
Personen ifråga måste ha vetat att Luis var misstänkt.
Vi borde låta New York-polisen plocka in honom.
Om ni har fel, vet ni vad som händer. Han får inga fler jobb här.
Frankie har rätt. Luis har inte samma skyddsnät som vi. Han blir ruinerad.
- Han får inte komma undan. - De kan behålla honom i 48 timmar.
Var nu den fantastiske advokat som Maxine kallar dig-
- och få snuten att vänta med arresteringen-
- medan vi tittar närmare på kniven som dök upp.
Utred vad Luis gjorde, nu när han är huvudmisstänkt.
Wallace talar inte med mig. Jackson talar inte med mig.
Och i vårt nuvarande fall miste en familj mamman.
- På nåt sätt leder allt till dig. - Förtvivlat läge.
- Jag blev förvånad att du svarade. - Jag var nyfiken.
Ett samtal från dig tillhör inte vanligheterna.
- Jag trodde att du var förbannad. - Lite förbannad är jag nog.
- Jag är ledsen för det jag sa. - Det vet jag att du är.
Jag ville inte såra dig. Eller nån annan.
Skadan är ändå skedd.
Men Wallace och Jackson?
Allt blir bra mellan dig och din bror så småningom.
Så fort mina röstsiffror går upp blir det historia.
När det gäller Wallace...
- Välj ditt eget vapen. - Vilket är det?
Sanningen, som du hanterar med en skicklighet-
- och precision som får en att tappa andan.
Utom när det gäller nära och kära.
Jag har alltid gått rakt på sak när det gäller dig och Jackson.
Jag talar om dina känslor gentemot människor som betyder nåt för dig.
Vet Wallace vad du känner för honom?
- Han vill inte ha med mig att göra. - Är det okej för dig?
Berätta för honom. Berätta varför.
Se vad som händer.
- Jag måste gå. Jobbet kallar. - Du behöver inte följa mig ut.
- Känslorna får vänta. - Men låt dem inte vänta för länge.
Jag har varit överallt där Luis jobbat sen vi började utredningen.
Jag har övervakningsfilmer.
Tur att de rika är rädda för de fattiga.
Han ska kanske bara sno verktyg.
Kniven lades dit för att sätta dit Luis.
- Kan vi få en bättre bild av killen? - Det är Sean Porter.
- Tror ni att han... - Dödade din mor? Det verkar så.
EN DAG KVAR
- Videon talar för sig själv. - Jaså? En hel del är oklart.
Det här är inget bläckplumpstest.
Vi anklagar er klient för bevisplantering.
Vi tror att Sean mördade sin mor.
Det är omöjligt. Sean var på internatskolan 20 mil därifrån.
Sean betalade skrivvakten för att få lämna skolområdet.
Secret Service nappade inte när jag försökte.
Berätta sanningen, så är du ute från Sing Sing före mittlivskrisen.
Sean ska inte i fängelse. Han dödade inte Debra Porter.
Han hade mordvapnet, men begick inte mordet?
- Var hade du det i alla år, Sean? - Säg inget. Nu slutar vi.
- Han blir arresterad. - Falskt anklagad.
Anklagelser som leder till en livstidsdom.
- Jag har nåt att säga. - David.
Vi ska ge er det ni vill ha.
Sean planterade kniven när Will Jarrett hade berättat var den fanns.
Han beordrade Sean att lägga den i Luis lastbil.
- Varför skulle Sean gå med på det? - Will hotade honom.
Will är en psykopat.
Han har manipulerat min son och utnyttjat hans generositet.
Ni har gott om tid att fixa en bättre historia före rättegången.
Om Sean var inblandad i mordet får han ta på den orange overallen.
Ni lyckades undvika den, ms Morrison.
Sean klarar sig säkert.
Vi har en ny misstänkt för mordet på Debra.
Åh, vad bra. Har Luis erkänt?
Inte direkt. Vi utreder Sean Porter.
Sean? Varför?
Han planterade vapnet hos Luis.
Vi tror att Sean dödade sin mor, men han nekar till det.
- Vad säger han? - Att ni fick honom att plantera den.
- Sa Sean verkligen det? - Pappan sa det. Sean sa inte emot.
Är det sant, Will? Hotade du Sean?
Dödade han sin mor och försökte få dig att ta på dig brottet?
Nej. Sean talar sanning. Jag sa åt honom att plantera kniven.
- Will, tänk på vad du säger. - Jag dödade Debra Porter.
Det var jag. Jag gjorde det.
Jag hoppades att ni kunde få ut mig, men jag förtjänar det inte.
Jag är skyldig.
Varför denna plötsliga tvärvändning?
- Han verkade vilja skydda Sean. - Men varför?
Sean betalade honom kanske för mordet. Men varför teg han så länge?
Av kärlek. Såg du honom när du sa att Sean avslöjat honom?
- Han blev inte arg, utan sårad. - Hade de ett förhållande?
Debra hade kanske invändningar mot sin sons sexuella läggning.
Sean dödade henne. Will tog på sig skulden.
Sean lade dit kniven för att han ville ha ut Will.
- En av dem dödade henne. Vem? - Jag har kanske svaret.
Polisen hittade Debra Porter knivhuggen i det här rummet.
- Berätta hur hon kom hit. - Det började i hallen.
Debra kom hem efter träningen.
Polisen hittade hennes puderdosa. Hon bättrade nog på makeupen.
Blodstänken på tavlan kom från skärsåret på armen.
Blodspåren visade att hon flydde mot trapphuset.
Hon tänkte ta telefonen. Det var blod på den.
- Will följde efter henne. - Hon försökte försvara sig.
Han gav henne sju knivhugg.
Debra var skadad på vänstra sidan. Då var väl mördaren högerhänt?
Men Will är vänsterhänt. Sean är högerhänt.
Sean skar sin mor i armen i hallen och dödade henne härinne.
Sen skar han halsen av sin mor.
Det förklarar inte huggens olika djup.
Huggen i magen var djupa, arga.
Huggen i bröstet var ytliga, nästan motvilliga.
Jag tror att jag vet varför. Will kan ha anfallit henne först.
Han lät henne gå, men så sprang hon på Sean.
Hon trodde nog att hon var i säkerhet.
- Han höll kanske fast henne. - Och sen högg Will henne bakifrån.
Men han kunde inte avsluta det hela.
- Huggen i magen var djupare. - Sean tog över.
Han gav sin mor våldsamma, djupa knivhugg framifrån.
Will kom bakifrån, så huggen såg ut att komma från samma person.
Debra Porter dödades av sin son och hans pojkvän.
De gjorde det tillsammans.
Obduktionen bekräftar Frankies teori. Debra Porter mördades av båda två.
Will sitter inne. Hur får vi in Sean?
Vi har videon med planteringen.
Sean tvingades att göra det.
Och när Seans fars dyra advokater gjort sitt, går Sean kanske fri.
Men vi har inga fysiska bevis som binder Sean till mordet.
- Kan du få Will att snacka? - Om jag trycker på rätt knappar.
Jag har redan sagt att jag dödade henne. Jag gjorde det ensam.
- Ni var två. - Ni kan inte bevisa att det var Sean.
Du gör ett stort misstag som skyddar din pojkvän.
Du föll hårt för Sean, eller hur? Vem skulle inte göra det?
Han är snygg, charmig och rik.
Han var din biljett till en okänd värld.
Tråkigt med obesvarade känslor.
- Du vet inte vad du snackar om. - Jo.
Jag växte upp precis som Sean och lärde mig att utnyttja det.
Precis som Sean utnyttjade dig.
Han fick dig väl att mörda hans mamma?
Han kände till din hemska barndom, fick dig att känna dig speciell.
- Sen manipulerade han dig... - Nej. Sluta.
- Du har fel. Det var inte så. - Inte? Hur var det, då?
Vi var kära i varandra.
Du var kär. Sean brydde sig inte om dig.
Han låter dig ruttna i fängelset, för han har aldrig brytt sig om dig.
- Jag vet att han älskade mig. - Det är självbedrägeri.
- Säg att du älskar mig. - Ja.
- Du säger det aldrig. - Det gör jag när problemet är löst.
- Kan vi inte rymma? - Då blir jag arvlös.
Vi kan inte göra det vi vill.
Det här är det enda jag vill ha.
Vi kan ha det så här. Alltid. Vi behöver inte gömma oss.
- Men din pappa, då? - Han kommer över det.
Hjälper du mig? Jag kan inte göra det utan dig.
Ja.
- Var fick du tag i den? - Will hade den på en klonad mobil.
- Hade han en telefon i fängelset? - Ja, mobiler smugglas in.
Vi tog videon från minneskortet.
Will hade den och Sean hade kniven som påminnelse om deras relation.
Will var kär.
- Du ger aldrig upp, va? - Jag ville prata om senaste fallet.
Du hittar säkert nån att prata med.
- Hej då, Hayes. - Jag vill berätta om det för dig.
- Snälla, prata med mig. - Du får kräla i stoftet lite till.
Du har rätt. Jag klantade mig.
Det var klantigt att tro att sanningen inte skulle såra.
Jag har alltid accepterat dig som person-
-och borde accepterat din karriär.
- Den är lika viktig. - Ja, det är den.
Häromkvällen respekterade jag inte det.
- Det har jag säkert aldrig gjort. - Nej.
Jag är ledsen för alla gånger jag inte sagt hur mycket jag behöver dig-
- beundrar dig och älskar dig. För det gör jag.
Snälla, förlåt mig.
Berätta nu om det viktiga fallet som du just har knäckt.
- Pappa! - Sluta! Bort från min son!
- Will Jarrett manipulerade Sean! - Vi vet båda att det inte är sant.
Skulle internatskolan skilja dem åt?
- Debra ville bara Seans bästa. - Men han fick inte bli kär i en man?
Att Sean var gay var inget problem.
- Vad handlade det om, då? - Debra gillade inte Will.
Hon tyckte inte att han var som vi.
Därför att han var fattig?
- Var det avgörande för er också? - Nej. Debra var så obeveklig.
Han var inte var god nog åt Sean. De kom från olika världar.
Nu får de leva i samma värld.
Tack för hjälpen.
Jag sa ju att jag är trött.
- Jag ville bara berätta om fallet. - Du kunde ha ringt mig.
- Nåt nytt från advokatutredningen? - Jag har anlitat nån utifrån.
- Nån jag känner? - Naomi Golden. Från Chicago.
Har du nåt emot det?
- Hon är min före detta flickvän. - Min också.
Hon är också före detta advokat. En av de bästa försvarsadvokaterna.
Jag behöver hennes expertis.
Det gör du säkert.
Både när det gäller juridik och annat.
Jag undrade när jag skulle få den.
Han heter Rey Armas. Vi satt inne tillsammans.
- En vän till dig? - Ja.
Lämna den där, så ska jag ta en titt.
Det är mer än så. Jag och Rey...
Jag älskar honom. Eller älskade. Jag vet inte...
Han hjälpte mig att stå ut med att vara inlåst.
- Så... - Jag ska ta en titt.
Jag vet inte om han borde släppas ut.
Jag trodde att jag ville det, men jag vet inte vad som är rätt.
För honom eller för dig?
Jag vet inte säkert.
Säg till mig när du vet. Det är ditt beslut.
Ja.
Text: Gunvor Assergård www.sdimedia.com